Og hvem er du monstro?
-Hvem er du? -Jeg har sagt, at jeg søgte Jesus.
Du vil snart møde Jesus. Men hvor ondt skal det gøre forinden?
-Hvad fanden er du for en præst? -Tal pænt.
Rend mig i røven, nar!
Der er ingen grund til at tale grimt.
Tilbring tid sammen med vores ven. Få ham til at se lyset.
Jeg troede, at han aldrig ville gå.
-Den er ikke nødvendig. -Hold kæft.
-Satans! -Fang ham levende.
Satans!
-Godmorgen, alle sammen. -Hej, mor.
Hej.
-Hvordan har du sovet? -Godt.
-Kan du lide den? -Ja, den er sej.
Lad os gå ud at prøve det. Kan du et fedt trick?
-Jeg har savnet det her. -Jeg har savnet dig.
Tror du, at vi kan få det tilbage?
Jeg ved det ikke. Måske ikke dette, men noget andet.
Noget bedre.
Jeg er ked af, at jeg løj over for dig.
Det ved jeg.
Lever man med en løgn længe nok, føles det som sandheden.
Alma. Proctors anholdelse. Er du frisk?
-Det er meget arbejde. -Hvad vil det koste?
-Det er Proctor. Huset giver. -Tak.
Du ville bare lave fejl.
Hej, Emmett.
-Leder du efter disse? -Jeg fortjener ikke det skilt.
Ingen fortjener det mere end dig.
-Har du hørt fra anklageren? -Glem det.
-Det, jeg gjorde... -De fortjente det.
Der er regler, og så er der det rette at gøre.
-Og så er der Gud. -Han spolerer morskaben.
Jobbet påvirker mig. Jeg kan ikke blive ham, jeg var i går.
-Hvad vil du så gøre? -Tage ned til Megs søster i Florida.
Se, hvordan det føles.
Jeg er ikke meget for at miste dig.
Du narrer måske alle andre, men ikke mig.
Hvad mener du?
Jeg ved, at du er et godt menneske. Det var en ære.
I lige måde.
Giv mig noget morfin!
Jeg dør. Jeg har ringet med klokken i en time.
Hvor forsvinder I hen?
-Satans! -Præcis.
Jeg fortalte intet om Proctor. De vidste alting på forhånd.
Hvad gør du? Det er mit morfindrop.
Det har du ikke brug for.
Du skulle fragte varerne og tie, men du talte med myndighederne.
Mr Proctor har bedt mig sige, at du ikke længere er nødvendig.
-Hvad laver du her, Sugar? -Du besøgte mig i fængslet.
-Er der noget, du mangler? -Jeg forstår.
Hvor var dit venskab, da Hood lagde planer? Du kunne have advaret mig.
Hood rådfører sig ikke med mig.
Ville du have fortalt mig noget, hvis det var tilfældet?
Jeg har kendt dig, siden du var barn, Kai.
Vi er måske ikke venner, men på en måde er vi i familie.
Nej, vi er ej. Ikke længere.
Du har truffet dit valg.
Kom ikke tilbage.
Det behøver ikke være sådan, Kai.
Jo. Jeg tilgav dig på grund af de år, du mistede for min skyld.
Men når jeg slipper ud, så går jeg efter Hood.
Står du i vejen, hugger jeg dig ned uden tøven.
Du skulle ikke være kommet.
Hej, chef. Vi har et problem med Proctors sag.
Tag din søn og kør. Kom aldrig tilbage.
-Hvorfor hjælper du mig? -Jeg har også været fanget.
Juliet dukkede ikke op til sin vagt på Savoy.
-Hvad med dig? -Jeg har truffet mit valg.
-Tak. -Kør nu.
Hun hentede sin søn fra børnehaven. Det virkede permanent.
Kvik pige.
-Hvad med sagen? -Hun skulle ikke vidne.
Desuden står vi bedre med Longshadow.
Hej.
Han har en liste over ofre for afpresning.
-Vil Longshadow se det til ende? -Han vil af med Proctor.
Man vil snart frafalde sigtelserne mod min onkel.
Jeg er bekymret, Rebecca.
Proctors advokater betaler sig nok fra våbenbesiddelse.
Men politiet kan sætte ham i forbindelse med kasinoet.
Det må du tale med ham om, når han løslades.
-Hvorfor anholder du Proctor nu? -Det er mit job.
Jeg har forsøgt at finde ud af, hvorfor du ikke går op i regler.
Din onkel har klaret sig godt, men nu er hans held sluppet op.
Jeg ved, at han bliver fældet, for jeg vil hjælpe dem.
Hvorfor fortæller du mig dette?
Det er på tide, at du træffer et valg.
Hvorfor mig?
Jeg kan godt lide dig.
De havde udelukkende en kendelse til kælderen.
Vi kan hævde, at lokalet ikke var omfattet af kendelsen.
-Vil det virke? -Det afhænger af dommeren.
Jeg har anmodet om en ny høring.
Anklageren hævder, at du er en flugtrisiko, men det skal nok gå.
-Og Longshadow? -Vil han gennemføre det?
-Han lød meget sikker. -Vi må se, hvad han har.
Jeg arbejder på at få dig ud. Jeg ringer, når jeg har nyt.
Jeg venter udenfor, Rebecca.
-Hvad er der? -En ulykke kommer sjældent alene.
-Er du bange for Alex? -Det er et uheldigt tidspunkt.
-Kan Sperling ikke gøre noget? -Måske.
-Onkel. -Tag hjem, Rebecca.
-Vi tales ved i morgen. -Fint.
Du har endnu en gæst.
-Mor. -Hej, Kai.
Du ser træt ud.
Jeg er ikke træt. Bare ældre.
-Hvorfor er du kommet?
En mor hører, at hendes søn er alene.
Jeg har været alene i mange år.
Hele mit voksenliv.
Det har jeg også.
Ved min far, at du er her?
Din far kræver anger fra alle på nær sig selv.
Med alderen mindskes min tålmodighed-
-med hovmod forklædt som retfærd.
-Alligevel bliver du. -Alligevel bliver jeg.
Jeg blev ikke opdraget til at tro, der var andre muligheder.
Da jeg selv nåede frem til det, var jeg en gammel kone.
Jeg har svigtet dig, Kai.
Jeg lod snæversynede mænds dogmer afgøre din skæbne-
-da jeg skulle have beskyttet dig-
-som alle mødre i verden ville beskytte deres børn.
Nu forstår jeg, at det var os, der anbragte dig her.
Din far og jeg.
Dine forbrydelser, hvad de end er, er mine forbrydelser.
Må jeg besøge dig en anden gang?
Ja.
-Kan jeg hjælpe? -Kaptajn Julius Bonner.
-Så du er her ikke for at bede? -Nej, jeg er her på FBI's vegne.
Hvor er agent Racine?
Ingen ved det. Måske var det derfor, de bad mig kigge forbi.
Jeg har ikke set ham i et stykke tid. Han var ikke rask.
-Men han kom en gang imellem? -Ja, han ledte efter min bror.
-Ham har du vel heller ikke hørt fra? -Tror du, at jeg ville sige det?
-Må jeg undersøge stedet? -Når du fremviser en kendelse.
I må da have vigtigere sager.
Ja, men man glemmer aldrig den person, der slap bort.
Jeg havde ham næsten for lang tid siden.
Jeg fangede en ung mand, der stjal diamanter for ham.
Det var Rabbit, der gav os tippet.
Jeg prøvede at overtale ham, men han var hengiven.
Alle må leve og dø efter deres eget kodeks.
Selvfølgelig.
Hav en god dag, fader. Hav en god dag.
De nærmer sig. Den ubudne gæst i går og nu denne betjent.
De er her snart. Jeg havde håbet, at jeg ville være stærkere.
Det var en fejl at sende morderen, før du var rask.
Det var hende, der begik en fejl. Det kunne du ikke have forudset.
-Hvem fanden er du? -Jeg er sygeplejersken.
Han har vist sig at være ganske snarrådig, men vi finder ham.
-Hvilket sygehus? -New York Presbyterian.
Er jeg blevet skudt?
-Han vil give dem besked. -Han var hårdt såret.
-Hvor længe har jeg været her? -Det ved jeg ikke.
Jeg har tilkaldt alle. Vi skal nok være parate.
-Du kan ikke stå op. -Hvor er mit tøj?
-De vil slå mig ihjel. -Du har en alvorlig hjernerystelse.
Læg dig tilbage i sengen. Jeg har brug for hjælp!
-Undskyld, at du måtte vente. -Jeg er lige kommet.
Kan jeg få en kop kaffe, Laura?
Bygningen sprang i luften. Det var en ecstacy-fabrik.
-Proctor? -Vi har ingen beviser, men ja.
Jeg har anmodet om teknikere, men de skal først finde os på kortet.
-Det var ikke en defekt gasledning? -En bil kørte gennem muren forinden.
Hvorfor viser du mig det?
Jeg, Hood og Emmett opdagede, at de lavede stoffer dér.
Hood ville sætte Proctor i forbindelse med det.
-Og så springer det i luften? -Ja.
Han anholdte Proctor via en hemmelig kilde.
Præcis. Og jeg har ikke den store tiltro til kendelsen.
Hvad har han gang i?
George.
-En hård dag. -Det er det altid.
-En drink? -Nej.
Det var noget af et nummer, du lavede.
Vær nu ikke en dårlig taber. De stemte efter deres samvittighed.
Du har sikkert hørt, at din ven Proctor atter er blevet anholdt.
Proctor er ikke min ven. Jeg sikrer, at han forsvinder for bestandigt.
Måske har jeg undervurderet dig.
Men du undervurderede måske også mig.
Denne dolk har tilhørt min tipoldefar.
Den gives til den sønnen i hver generation, når han bliver voksen.
Indtil nu har alle i min familie haft anledning til at bruge den.
Jeg har selvfølgelig ingen sønner.
Er dette din anledning, George? Er det derfor, at du er her?
Det regnede jeg heller ikke med.
Jeg ved ikke, hvornår jeg indså det. Piger elsker deres fædre.
Min far var så kærlig og opmærksom.
Han sørgede for, at jeg levede i en lille verden uden sammenligning.
-Hvad ændrede sig? -Børnene i skolen.
De begyndte at drille mig. Du ved, hvordan børn er.
En dag på vej hjem fra skole passerede jeg en aviskiosk.
Min far var på forsiden af alle aviserne.
Jeg købte én. Jeg var kun 11, men jeg forstod rigeligt.
Der stod, at min far havde fået folk slået ihjel.
Jeg lagde avisen på hans pude og gik i seng.
Næste morgen sad han i hjørnet i en gammel gyngestol.
Han gyngede frem og tilbage, mens han stirrede.
For første gang i mit liv var jeg bange for ham.
Så tog han mig op. Jeg var knap nok vågen.
Han kyssede mig på panden og vuggede mig frem og tilbage.
-Han var min far. -Du...
Det er nok nu. Der er tid til, at du kan fortælle resten.
-Ja, jeg burde komme af sted. -Nej.
Nej.
Nej, det burde du ikke.
Er alt i orden?
Ja. Jeg tænker bare på Emmett.
Jeg kan ikke fatte, at han gik amok på den måde.
Jeg tror, at han traf et bevidst valg.
De gjorde hans familie ondt, og han måtte straffe dem.
-Det skulle vi gøre. -Han måtte gøre det selv.
Som med dig og Breece.
På et tidspunkt vil alle handle som Emmett.
I visse situation vil omstændigheder opveje konsekvenser.
Vi tager på arbejde hver dag og skal udøve retfærdighed.
Men vi opretholder blot regler.
Ægte retfærdighed er noget personligt.
Nogle gange opnår man den kun på egen hånd.
Du skræmmer mig.
-Du vil gerne have, at jeg taler. -Nu fortryder jeg.
Du er den eneste sherif, der ikke tager sin telefon.
-Du må komme til New York. -Job.
-Jeg er i vanskeligheder. -Rolig. Hvor er du?
New York Presbyterian, værelse 307. Hvis Rabbit...
Har du fundet ham?
Ja, det har jeg. Og nu skal du finde mig.
-Jeg er på vej. -Hvad er der i vejen?
-Jeg er nødt til at gå. -Har jeg ikke krav på en forklaring?
Jo, men jeg har ikke tid lige nu.
-Kommer du tilbage? -Ikke i aften.
Men på et tidspunkt?
-Det ved jeg ikke. -Tag ikke af sted.
Det er jeg nødt til.
Jeg kan ikke mere. Jeg ved ikke, hvem du er.
Det ved jeg.
Undskyld.
-Hej, Brock. -Pis... Undskyld mig.
Jeg troede ikke, at der kom nogen. Hvad gør du her? Det er min vagt.
Jeg er nødt til at tage af sted i aften.
-Hvor længe er du væk? -Det ved jeg ikke.
-Du tager over. -Det gik jo også fint sidst.
Hood.
Hvem fanden er du?
Du er en god mand, Brock. Pas på dig selv.
-Venter du besøg? -Jeg skal nok åbne.
Venter du besøg?
-Hvad foregår der, Hood? -Jeg skal tale med Carrie.
Det er i orden, Gordon. Hvad drejer det sig om?
-Job har fundet Rabbit. -Hvorhenne?
-I New York. Job er kommet til skade. -Jeg tager med.
-Vi skal af sted. -Giv os et øjeblik.
Det er din første nat i dette hus. Det giver ikke mening.
Det ved jeg, men jeg må beskytte vores familie.
Hvordan skal vi have en chance, når han konstant dukker op?
-Jeg har ikke tid. Bliv her. -Du skal ikke tale til hende.
Gordon, stop! Min Gud.
-Hvor ofte vil du ødelægge vores liv? -Du forstår ikke.
Forsvarer du ham. Knalder du ham?
Jeg slår ham ihjel, hvis han ikke sænker den pistol.
Slå mig ihjel? Det tror jeg ikke...
-Du ved ingenting. -Jeg skyder dig.
Han er Devas far!
Hvad?
Hvad sagde du?
Gordon.
Gordon?
Jeg fortæller alt.
Men jeg er nødt til at gå nu.
-Jeg er nødt til at gå. -Hvorfor?
Jeg må slå ham ihjel eller dø i forsøget.
Jeg mente det. Det er enten ham eller os.
Jeg er helt enig.
Er det en måde at hilse på?
-Kan du bevæge dig? -Med nød og næppe.
Skud affyret på tredje sal.
Smid våbnet.
Smid våbnet. Smid det nu!
-Slip hende fri. -Jeg skyder hende i hovedet.
Jeg er Rabbits datter.
-Ønsker han virkelig, at jeg dør? -Stands.
Du må hellere være helt sikker.
Jeg dræber hende.
Nej.
-Hvorfor kommer du først nu? -Han havde en ven.
Mindre snak og mere flugt.
-Satans. -Vi må væk.
Jeg vil have mænd i alle fire skakte. Han kan være her endnu.
I to følger med mig.
Gå en runde, så mødes vi på skadestuen.
Satans! Væk!
Hvorfor forsøgte du at dræbe ham på egen hånd?
Jeg fik muligheden og greb den.
Det var lykkedes, hvis det ikke var for den psykopat.
Yulish, min onkel. Min far talte om ham.
-Han var vist bange for ham. -Er der kun galninge i din familie?
-Vi gør det i morgen. -Jeg tager med.
Du kan ikke engang stå på benene.
Det er bare en hjernerystelse. Dem får du hver dag.
Du ville bare forsinke os.
-Det er ikke just et arsenal. -Vi havde travlt.
-Sælger Pony fortsat våben? -Nej, kun blowjobs i Sing Sing.
Men ved du, hvem der stadig er aktiv?
-Tror du? -Jeg ville have hørt om hans død.
-En gammel ven. -Det er måske lidt meget sagt.
-Kan han huske mig? -Vil du gerne have det?
-Og dine mænd? -De er døde.
-Så er de ankommet. -Ja.
Jeg ledte efter min datter i 15 år.
Og nu jager hun mig.
Sig mig, Yulish... Tror du virkelig på Gud?
Ja, det gør jeg.
Jeg har altid følt, at mennesket opfandt Gud-
-for at føle sig mindre ensomt.
Og nu...
...føler jeg mig mere ensom end nogensinde før.
-Jeg stoler ikke på dig. -Jeg er ligeglad.
I stedet for at ønske mig en Gud...
...beder jeg til, at han ikke eksisterer.
For hvis det er tilfældet...
...er det lige meget, om jeg lever eller dør...
Jeg vil ikke få fred.
Mine synder vil forfølge mig efter min død.
Jonathan Kobylecki www.broadcasttext.com